Creatii literare - SILVIA BUTNARU

SILVIA BUTNARU

Poeta Silvia Butnaru s-a născut la 2.07.1948, în Timişoara. Locuieşte în Germania din 1987, unde şi-a continuat activitatea literară pe care a desfăşurat-o, pe rând, în Bacău şi Bucureşti. Este membră a Uniunii Scriitorilor din România, membră a Asociaţiei Scriitorilor Români şi Germani din Bavaria, membră a Asociaţiei de Scriitori din oraşul Bad Kreuznach.

A publicat volumele de versuri: Orizontul infinitului (1995), Miraj paradoxal (1999), Păcatul cuvântului (1999), Călător nicăieri (volum bilingv român-german, München, 2000), Străluciri de rouă (2003), Nuanţe (ed. I, 2008, ed. II, 2016), Darurile minţii (2013). Despre versurile sale şi despre volumul de proză scurtă Spectrograme (ed. 1, 2012, ed. II, 2013) s-au pronunţat apreciativ critici, prozatori, poeţi: Gheorghe Istrate, Irimie Străuţ, Paula Romanescu, Marius Tupan, Gheorghe-Cristian Popa etc.

PLEC

plec –

dar nu se ştie unde

nici când va fi să plec

către mormânt

iubirea – pavăză, cu mine

hai-hui, petrecem lumea

tot cântând

plec –

dar cui îi pasă

dacă stau sau plec

iubirea, mamă bună,

tot cu mine,

tot pribegind şi

tot cântând

plec –

dar mă întorc,

promit cum se cuvine –

mă tot întorc în satul meu

stăpân, tot eu –

chiar dacă plec şi vin,

iubirea e cu mine

prin lume sau acasă,

suspinând

plec –

mă întorc

am pentru cine,

când casa mea

e astăzi

un mormânt?!

oh! cum mă dor

şi uşile şi geamul

când scârţâie

în noapte a oftat

mă-ntreb şi vă întreb

ce poate să mai schimbe

rana noastră de la sat?

mă doare nucul

de la poartă

şi nucile bătute

nicăieri

şi vocile stau cât mai mute

străinii sunt stăpâni

peste oieri?!

plec –

dar mă întorc şi vă promit;

stăpâni rămâne-vom

de-a pururi

peste-al nostru sat!

SPRE STELE

voi porni cândva…

spre stele

şi cu luna împreună

voi dansa visând,

cu ele…

voi porni cândva…

spre stele.

NESINGURĂTATE

nesingurarea costă

renunţarea

la liniştea deplină

statornicul din nestatornic

din aparenta pace

dintr-un ornic

nesingurarea,

teama de singurătate

şi lupta pentru viaţă –

taciturnă,

acoperită-n noapte

de-a gândurilor

turmă,

nesingurarea,

teama

dintre rău şi bine

şi neştiinţa permanentă

de va fi şi cine?

neînsingurarea

îţi va dărui

iar bine?

nesingurarea,

un bonus câştigat la loterie!…

SPUNE-MI

spune-mi, tu,

drumeţule, pe unde

îţi preumblă soarta de pribeag?

spune-mi, rogu-te,

de unde ai venit

şi cine-ţi este drag?

spune-mi, tu,

drumeţule

pe unde îţi preumbli

soarta de pribeag?

spune-mi

fratele meu drag…

LÂNGĂ VOI

lângă voi,

sunt vânt şi soare şi lumină

sunt frunză tristă din grădină

sunt roua-n zorii dimineţii,

sunt pulsul gliei –

pulsul vieţii,

sunt ţara mea, hotar de lume

sunt grâul galben,

gustul pâinii

sunt lângă voi,

cu voi, lumină.

ŞI TOTUŞI…

vântul mai bate

şi norii mai scutură

ploi

peste noi

şi totuşi în gânduri,

speranţa insistă

şi chiar de-i rănită

spre mâine, persistă

şi totuşi…

există un mâine

chiar dacă

mereu se moare

şi totuşi…

răsar mereu ghioceii

în spic rodeşte

iar pâinea

se scurge spre toamnă

destinul

şi-n iarnă, la sobă

se soarbe rubinul

şi totuşi…

în gânduri,

speranţa

nu moare.

Contents