Creatii literare - DUMITRU DUMITRICĂ

DUMITRU DUMITRICĂ

Sacra legătură cu locul natal: „Pentru Dumitru Dumitrică, tradiţia înseamnă ceea ce pentru anticul Anteu reprezenta legătura cu pământul.

Legenda spune că atât timp cât Anteu atingea pământul cu picioarele, nu putea fi învins de nimeni şi de nimic” (Geo Călugăru – prefaţă la volumul de poezii „Poemele tristeţii”, 2000).

Nume rezonant în peisajul liricii româneşti contemporane, poetul este autor a 25 de volume dintre care 18 de poezii. Amintim câteva: „Făpturei tale, adorată mamă” (1995); „Răsărit de Luceafăr” (1998); „Poemele tristeţii” (2000); „Icoane din trecut” (2003) etc.

Motto: „M-atârn de tine/Ca un copil de poala mumii…” (Al. Philippide – M-atârn de tine, Poezie).

ETERNITATE

Floare, floricică-n vânt –

Floare de nu mă uita…

Cum trece şi vremea ta

Şi-ţi pleci creştetu-n pământ.

Toate-ncep în timp – cândva –

Totul are-un legământ,

Dar şi un deznodământ,

Totul are vremea sa…

Tot ca tine-am fost şi eu

Lujer crud, fragil boboc –

Am visat cu dor şi sete,

Dar timpul ne-nfrântul zeu

M-a rănit cu amar şi foc

Stingând ochii unei fete…

CLIPA NEMURIRII

Lasă tristeţea soartei noastre numai mie,

Trăieşte bucuria vieţii mai departe,

Eu voi lăsa între coperţi de carte

Povestea noastră către veşnicie…

„E numai viaţă, nu există moarte”

Şi doar speranţă – nu nimicnicie…

Pe când vom trece din această „vie”

Şi vom uita de amăgiri deşarte…

Trăieşte-ţi viaţa, – singura în lume –

Şi nu te pierde-n golul amăgirii,

Eu voi rămâne peste timp un nume

Dar ne vom regăsi-n edenu amintirii,

În rătăcirea amintirilor postume

Şi vom trăi cândva iar clipa nemuririi…

FOLCLORICĂ…

„Vântuleţ de primăvară”

Mi-ai dormit tare demult…

Ce târziu azi îl ascult

Suspinând prin frunza rară…

În al lumii vast tumult

Nu-i precum odinioară –

Seara-n suflet îmi coboară

Ah, poveste de demult…

Lângă tristu-aşezământ

Stă de veghe un stejar,

Sub al toamnei aspru vânt

Luna dă pe zări cu var,

Iarba prinsă în descânt

Veşnicia e hotar…

Contents