Creatii literare - ION BORODI

ION BORODI

S-a născut în municipiul Sighetul Marmației, județul Maramureș, în data de 7 iulie 1964 Este absolvent al Facultății de Drept, de profesie polițist local la Primăria Sighetul Marmației. Scrie poezii de 30 de ani.

Debutul literar a avut loc la 11 iunie 2016, cu volumul „Iubita mea.., Iubitul meu…”, iar în 2018 a lansat cartea „Nuntă între un Cer …și-o Stea”. De asemenea, a participat cu material la numeroase antologii colective.

Căutarea fericirii în poezia lui Ion Borodi este înălțătoare prin perceperea ei de toate genurile de oameni: savanți, militari, învățători, ciobani, țărani, artiști, oameni simpli. În tot, optimismul triumfă, iar mulți dintre ei găsesc diamantul pe care-l dorim cu noi la orice pas: fericirea.

DOINA BÂRCĂ

CERUL CU STELE

Privesc Cerul roșiatic ca sângele

Unde Stele mor, alte Stele se nasc,

Cerul e un curcan plin de mărgele

Și simt că privindu-l renasc.

Uimit privesc Cerul cu gura deschisă

Calea Lactee o văd mereu ca pe-un vis,

Poarta Cerului îmi este închisă

Doar mintea și sufletul meu e deschis.

Visător întind mâna să mă prind de Stele

Cerul e mare, senin și drăgăstos,

În Stele se-nalță și visele mele

Gândul meu este sus, trupul meu este jos.

Luna între Stele e ca o floare în tindă

Inima mea plină se ridică la Cer,

Vorbe se-ngână ca’ntr-o oglindă.

Mesaj de iubire trimit din ochi în eter.

DESPRE IUBIRE

Îndrăgostit cu adevărat

E cel ce are lacrimi,

Și pentru sufletul curat

Perechea lui în patimi.

În dragoste iubești o dată

Dar pentru totdeauna,

Păstrează-ți inima curată

Și să urăști minciuna.

Fii pregătit de sacrificii

Pentru a ta iubire mare,

În inimă pune artificii

Ca să le-aprinzi la culcare.

Să știi oricând ce-are nevoie

Persoana ce-o iubești,

Pentru un sărut nu cere voie

Iertare ai să găsești.

Trăiește clipa n-o lăsa

Să treacă pe lângă tine,

În brațe ia-ți iubita ta

Să vezi cât e de bine.

Cel ce iubește n-are somn

Mâncarea nu-i priește,

El se comportă ca un domn

Iubirii care crește.

GÂNDURI

E soare afară și e cald

Să zburd aș vrea de fericire,

Și inima în bucurii s-o scald

Viața să-mi fie nemurire.

Pe veci aș vrea de s-ar putea

Cu voi tot timpul să trăiesc,

Așa va fi și n-aș lăsa

Nimic, căci prea mult vă iubesc.

Vlăstare tinere să văd

Cum cresc și prind putere,

Iubita în brațe să o strâng

Eu n-aș ști de durere.

Lumina ochilor îmi sunteți

Voi toți și fiecare-n parte,

Și nimeni nu va reuși

Pe noi a ne desparte.

Puternici fiți și înțelepți

În viața voastră înainte,

Să râdeți dar să și plângeți

Că v-am iubit fierbinte.

IUBIRE ȘI PLOAIE

Afară sunt fulgere și tunete și plouă

Când capul tău pe piept îmi pui,

Și mă cuprinzi cu mâinile amândouă

Iar mintea mea umblă hai-hui.

De frica ploii, ochi tăi sunt goi

La pieptul meu te strângi în van,

Cad picurii pe geam și reci și moi

Iar noi ne-ascundem ochii în tavan.

Te-ncolăcești în jurul meu

Fulgere albe sunt pe al tău obraz,

Ropote de ploaie cad mereu

De parcă au fost închise-n Alcatraz.

Șuieră vântul, crengile se-ndoaie

Iar tu mă strângi la pieptul tău,

Ne ținem de mână, ne-ascundem de ploaie

Când ploaia își ascultă ecoul său.

Tunetul ploii parcă e-o tobă

Iar noi doi lipiți și parcă sortiți,

În inimile noastre arde o sobă

Când ne predăm de iubire sleiți.

SĂ NU CREZI

Să nu crezi că a scrie rânduri

Poate orice muritor,

Doar anume câte unii

Au talent de scriitor.

Cuvintele aranjate gata

Să le pui nu este greu,

Pixul mâna când o trage

Și cunoști al tău traseu.

Nu știu, desenez ori scriu

Rândurile îmi vin de-a gata,

Mă trezesc vorbind și scriu

Strofe un peste alta.

Nu vreau să imit pe nimeni

Vreau să scriu ce nimeni n-are,

Bucuria mi-e pe frunte

Scrisul mi-este alinare.

Contents