MARIANA TASENTE - Poeta care stă... pe o mare de cuvinte

Mariana Tasente s-a născut la 19 august 1969, în satul Lăstuni (Hagilarea), comuna Mihail Kogălniceanu, județul Tulcea. În 6 iulie 2019 și-a lansat primul său volum, LeiMar – Jurnalul unui înger, la Editura Inspirescu. Înainte de a edita în volum, a scris pe anumite site-uri: „Însemne culturale”; „Cititor de proză”; „Poeții noștri„; „Universul artei”; „Creator” . „Îmi place să cred că sunt un simplu actor anonim pe marea scenă a vieții. Scriu doar atunci când cuvintele vin și se așează cuminți în ordinea pe care le-o stabilește sufletul meu” spune autoarea.

Personal cred că „ea stă pe o mare de cuvinte, se spală cu cuvinte, respiră cuvinte, mănâncă şi visează cuvinte”. Se îmbracă în cuvinte. La tărgul de carte Gaudeamus, din noiembrie, de la București, cartea Marianei Tasente de proza onirica „Jurnalul unui inger”, va fi lansată cu public. Merită! Alături de Luiza Cala, din Mangalia este una dintre cele mai bune prozatoare lirice, din România! Din anul 2013 are și un blog personal, intitulat „Rază de soare”. A colaborat și cu alte reviste din țară.

(G. TERZIU).

RUGĂCIUNE (ALTFEL)…

Resetează-mă, Doamne,

schimbă-mi parola și ține

hackerii departe de locul

unde-mi stă sufletul,

nu-i lăsa să-l rănească

cu vorbe mieroase,

zâmbete înșelătoare

și priviri alunecoase,

fă-mă puternică,

cum nu am fost vreodată,

pune-mi ordine-n cuvinte

și lasă-le să se așeze

cuminți, pe hârtie,

alungă toți norii care-mi

umbresc zâmbetul,

lasă-mi doar raza de soare

să lumineze subsolul

plin de mucegaiuri nobile

cu miros de salcâm,

trandafir și iasomie,

și eu voi fi candelă,

aprinsă cu speranță

și iubire, în fiecare zi.

Facă-se voia Ta!

FĂRĂ CUVINTE

colecționez tăceri diamantii

priviri de smarald cu

inserții de chihlimbar

buze rubinii cu

arome fructate

cunună falsă

de spice aurii

argintată la tâmple

râuri de vise

tocite-n coate

săpate-n frunte

cu nepăsare

aripi rahitice de

dor călător

fluturi de-opal orbiți din senin

atât de plin

tăceri prețioase

vouă mă-nchin

TU EȘTI …

ecoul gândurilor

în dimineața asta

tristă și mohorâtă.

desenează-mi

zâmbete pe cer,

joacă-te cu norii

și aruncă năframa

curcubeului peste

lacrimile mele.

însăilează o poveste

din picuri de ploaie.

știu! e tristă! dar eu

pot fi iubită doar cu

ochii, cu buzele

pecetluite și cu

sufletul deschis

larg spre soare.

EU …

nu m-am născut și nici

nu voi fi vreodată poet

durerile-mi sunt încă în stadiu embrionar

ținute în adâncuri

sub o crustă vulcanică.

nu au forța să erupă în

valuri de magmă

incandescentă,

ard în cuvinte nespuse,

se îneacă în ape tulburi,

rătăcesc în ceața deasă

într-un permanent sevraj

dependente de lumină.

CÂND….

când simfonia furtunii

și-a domolit acordurile,

fulgerele au străpuns

o inimă speriată și una îndurerată.

tu te-ai ales cu

trei note muzicale

și anagrama lor.

căutând soluția

într-un joint amăgitor,

ai arhivat anagrama

într-un fișier fără

user și parolă ,

te-ai îndrăgostit de

notele muzicale și

le asculți în fiecare zi

șoptindu-ți dulce:

te iubesc și eu sunt

realitatea din vis.

decât deloc,

e mai bine așa …

CÂND…

plouă, îmi scot amintirile

la pescuit în șanțurile

săpate de roți uriașe.

ploaia s-a oprit,

le întind frumos la soare

și le învăț să zâmbească.

cine știe? poate vor

colora un curcubeu

ORTOGRAFIE ȘI PUNCTUAȚIE

pierdută printre virgule

nu știe să pună punct

odată nu a fost doar

o dată și un mare semn

de întrebare stă înfipt în creier

semnul exclamării gravat

chiar între sprâncene

nu lasă cratima să-și

găsească rostul între

trecut, prezent și viitor

punctele de suspans

i-au stat mereu în coastele

de care a rămas lipită

inima-și enumeră bătăile

rătăcind ritmul iambic

printre ghilimele

în căutarea punctului

Contents