POESIS

FLORIN GRIGORIU

Scriitor, inginer, profesor. Născut pe 6 aprilie 1944 la Braşov. Debut literar decembrie 1965 – Revista „Familia”. Cărţi publicate 1993-2011, 47 de titluri; prezent în 108 antologii şi în numeroase cărți tipărite.

BATE CEASUL

Bate ceasul cel de flori

Cu precizie cerească

Noi suntem tot călători

Prin cea lume pământească

Rar, un prieten, care-l vede

Şi ne spune ce şi cum…

Şi apoi cu cine-l crede

Pleacă pe acelaşi drum.

Iar în urmă ceasul bate

Şi alte flori tot înfloresc

Un alt călător străbate

Drumul său împărătesc.

ARCA

Vânduţi am fost mereu, mereu,

Dar ne are-n grijă Dumnezeu,

La Ialta, Malta şi mai ieri…,

Dar vom răzbi, păstrând tăceri

Sau murmurând un vers, un cântec

Neauzit de cei cu pântec

Din ce în ce mai gras, mai dur.

Şi toate-s lacrimi şi murmur

De rugăciune către cer

Vom trece şi prin ploi şi ger

Şi sigur, întru-a Vieţii voie,

Vom fi pe arca-timp, lui Noe

Poporul sfânt, în noua lume,

Căci avem Timp şi avem Nume.

Şi noi suntem cu Dumnezeu.

Nădejde doar, poporul meu!

Bucureşti, 5 februarie 2015

NICOLAE VASILE

Născut pe 16 Iunie 1954 în Ludeşti, Dâmboviţa.

Studii universitare şi doctorat în ştiinţe tehnice la Bucureşti.

Membru al Societăţii Scriitorilor Târgovişteni din 2011.

Publicaţii tipărite: 9 cărţi (Punctul de sprijin, Echilibrul Marinarului, Ştiinţă şi Prejudecăţi, Reinventarea omului, Omul ciclic, Taxa lui Caron, Ştiinţă şi Prejudecăţi).

PERPETUUM FEMININ

Femeia

trebuie mereu iubită,

chiar dacă

ea se eschivează şi evită,

este jignită

dacă nu-i curtată,

deşi utilizează

des cuvântul niciodată,

bărbatul înţelege

totdeauna altădată,

ea aşteaptă

să fie iar curtată,

el, dacă o iubeşte,

nu renunţă niciodată. …

GÂND DE PRIMĂVARĂ

Azi, am făcut curăţenie

pe birou, în suflet şi în gând,

probabil pentru aceasta

a dat Dumnezeu

primăvara pe Pământ.

Am aruncat invitaţiile,

onorate şi neonorate,

am şters din gând,

cât am putut, restul iubirilor

acceptate sau neacceptate,

care lasă urme-n vene

şi produc dureri eterne.

Aş vrea ceva nou,

chiar dacă doare,

dar care nu dispare,

să găsesc un nou drum,

care nu sfârşeşte

cu transformarea-n scrum,

să nu fie o nouă povară

după care să curăţ

din nou la primăvară.

NICU DOFTOREANU

S-a născut în anul 1951 în București.

Membru activ al Cenaclului Fântâna Mioriţei iniţiat de scriitorului Emanoil Cobzalău.

A publicat volumele de poezii Tangouri, 2002, Tangoul, mereu Tangoul, 2004, Sub semnul Tangoului, 2005, Tangouri Altfel şi Tangoul mereu Tânăr, 2010.

TANGOU DE ÎNCERCARE

Motto: Vine o vreme

Când trebuie să tragem sub noi

O linie neagră

Şi să facem socoteala.

Câteva momente când era să fim fericiţi,…

„Contabilitate“, de Marin Sorescu (1936 – 1996)

În încercarea de-a trăi mai bine

Uităm să preţuim cum se cuvine

Normalul special,

în care,

fiecare,

E imposibil să nu fi simţit

Cum este a trăi necontenit,

Inconsistenţa vieții viitoare,

Teribil ca moment….

Absent într-un trecut…prezent!

Iar dacă nu s-a întâmplat aşa

Atunci.…deja

Poţi să-ţi arunci speranţa la gunoi

Căci vom rata probabil şansa de-a fi-n doi,

Precum a prevestit cândva poetul ispitit,

De-a revedea,

Posibil risipite-n infinit,

Chiar clipele dorite-n care-am îndrăznit

Să fiu în viaţa asta fericit!

Deoarece au fost doar câteva,

Să ştiți!,

Iar magica secundă-nfloritoare,

În care…era cât pe-aci,

se pare,

Să fi rămas pierdut, acolo-n departare,

Într-o uitare tămăduitoare,…a rănilor iluziei viitoare,

Ne va coduce-n noua încercare de părinţi

Ce ne promit că fi-vom fericiți…

(Canada 16.07.2014 – Decembrie 2014)

ELENA VOLCINSCHI

Născută la 21.04.1951 în Judeţul Botoşani. Absolventă a Facultăţii de Psihologie – Bucureşti, membră a Societăţii Scriitorilor Români. A publicat 8 volume de poezii şi proză în perioada 2011- 2015; prezentă în 4 antologii. Colaborator la mai multe reviste.

NU VREAU!

O noapte mi-ai închis sub clopotul urii

Trupul, ce-mi lumina pur și tăcut…

Îţi înflorise dorul la colţurile gurii

Sub buzele strânse în cuib de sărut.

Ochii își lăcrimau în dor somnul de seară,

Sub vulturul frunţii întins și cuminte.

Făceai jocul minciunii ca odinioară…

În false dezmierdări și muţite cuvinte.

Voiai, să simt, cum ard vorbele deja stinse

De vocea ta înceată, golită de simţire;

,,Nu vreau să fiu din nou, îmbrăţișată-n vise,

Minţindu-mă și acum în vreme de amurgire”.

………………………………………..

În suflet eu mai port pași de cărări incerte,

Și vreau, să-mi vindec rana ca negura din scrum,

Când gândurile mele vor iarăși, să mă ierte…

Din buimăcite șoapte încerc, să mă adun.

Vol „Lângă portalul toamnei”, 2013

Contents