Creatii literare - DELIA STĂNILOIU-MOROIENI

DELIA STĂNILOIU-MOROIENI

S-a născut la 15 mai 1948 în Pietroşiţa, judeţul Dâmboviţa. Apariţii literare: Antologie de poezii (55 de poeţi contemporani) coordonator Valentina Becart, Sibiu 2010; Lira în patru puncte cardinale, coordonator Cristina Ştefan, 2010; Antologie de versuri “Esenţe de primăvară”, coordonator Stancu Nicolae, 2011; Însemne, poezii, 2011; Volumul de autor AMA RETRO, 2011; Poetic@ versuri Lira 21, 2011; Vis şi pasiune – antologie de versuri, coordonator Stancu Nicolae, 2011; Amprente temporale – antologie de versuri, 2011; Artă sfâşiată – antologie de poezie (73 de poeţi contemporani), coordonator Valentina Becart, 2011; Volum de autor A… B… RARE în paletă rogvaiv de culoare, 2012; Vade Mecum – antologie 6 poeţi contemporani, Iaşi, 2012; Antologia „Dincolo de cuvânt” (confesiunea poetului, prozatorului), coordonator Valentina Becart, 2012; vol. de autor Nu am avut niciodată o insulă, 2014.

A avut apariţii în revistele: „Climate”, de la Târgovişte, în cursul anului 2011-2012; „Cetatea lui Bucur”, care aparţine Ligii Uniunii Scriitorilor din Bucureşti; „Nomen Arts”. A prefaţat şase volume de poezie, un roman, o antologie. Are în lucru un roman autobiografic şi o carte de nuvele cu zece povestiri inedite.

TE-AM AŞTEPTAT

Te-am aşteptat la margine de vis,

Să ardem alb iubirile pe rug,

Să-nvingem în tumultul vieţii crug

Chiar dacă idealuri am ucis.

Te-am aşteptat şi n-ai venit deloc,

Eu am rămas tot singură în prag,

Să număr zilele şi nopţi şirag,

Trecute mult de vremea de soroc.

Acuma ştiu… nicicând nu ai să vii,

Într-un amurg ce arde violet,

În viaţa mea ce pleacă-ncet, încet,

Stau mărturie macii sângerii.

Dar azi, mă doare sângerarea lor,

Chiar dacă ceru-mi mai oferă-o stea

Ofrandă pentru lacrima din ea

Şi bonus pentru un perpetuu dor.

APUNE SOARELE

Apune soarele de după deal,

De parc-apune însăşi viaţa mea,

Curând, cu anotimpul hibernal,

În suflet vine iarăşi iarnă grea.

Apune soarele încet, încet,

Sufletul meu deja e-n înserare,

Strâng lacrimile ca într-un buchet

Şi-mi iau adio astăzi de la soare.

Apune soarele de parcă

Din viaţa mea, pleacă haihui,

Speranţele strâng într-o arcă

Şi plec spre ţara nimănui.

ABERAŢII CU PRIMĂVARĂ

Plâng streaşinile toate conectate,

Zăpada a rămas doar agonie,

Un epilog la primăvara ce-o să vie

Cu flori şi cu arome-nmiresmate.

Un ţurţure din streaşină se-aruncă

Şi până jos, e pulbere de gheaţă,

O vrăbiuţă, gureşă-n postfaţă,

Semneaz-un tril, apoi se duce-n luncă.

E o roire veselă de-albine,

Ce au ieşit acum din urdiniş,

Doar dorul meu s-a aşezat pieziş,

Când mă gândesc ca proasta doar la tine.

CAD FRUNZELE

Cad frunzele prin amintiri,

Ca ele vom cădea şi noi,

Se trec nespusele iubiri,

Vin altele în haine noi.

Rămâne câte-un dor stingher,

O vară uită să mai plece,

Efemeride care pier

În iarna ce-o să vină rece.

Îs doar însemne pe o filă,

Ce mai rămâne peste timp

Şi ne vorbeşte de-o idilă,

Ce n-are nume şi-anotimp.

DAC-AI PUTEA…

Dac-ai putea să-mi cânţi poezii

Şi în zăpezi fără ger să creşti crini

Eu haină şi hrană, lumină ţi-aş fi

Smulgându-mi din inimă spini.

De pe străine cărări de-ai putea

Să-mi aduci paşii dragi înapoi

Lăută-acordată mi-ar fi inima

Să rupă zăgazul uitării din noi.

Şi de-ai putea noaptea zi să o faci

Şi să alungi ce e trist şi e rău,

Cu vise, speranţe, nădejdea să-mbraci

Făclie aprinsă în sufletul meu.

Dac-ai putea să îmi dai ce-am pierdut,

Zdrobind într-un zâmbet troiene de dor

Doar cu-o lumină şi-un surâs, doar atât,

M-aş duce-n tăcere agale să mor.

AMAR

Noaptea-mi geruieşte

Singurul dor

de tine

rămas stingher.

Stă atârnat

de o lacrimă

durată

unei promisiuni

neţinute.

Contents